![header.png](https://static.wixstatic.com/media/1697da_c93672c2416e4344b201b4dec84517e7~mv2.png/v1/fill/w_687,h_350,al_c,lg_1,q_85,enc_auto/header.png)
*זועבי עלי שאריף
מספר רישיון 991
עורך הדין עלי שריף זועבי נולד ב-1917 בדמשק וגדל בנצרת. [1]
זועבי הוסמך כעורך דין בשנת 1943, מספר רישיון 991, ופתח את משרדו בנצרת [2]. הוא היה ליטיגטור פעיל וטיפל גם בתיקי פשע קשים. [3]
במלחמת 1948 שימש כקצין בצבא השחרור הערבי. הוא נשבה בנצרת על ידי צה"ל, והוחזק כשבוי מספר חודשים. הוא שוחרר בהתערבות בן דודו, חבר הכנסת סיף א-דין זועבי [4]. לאחר שחרורו שהה בלונדון זמן מה, ובשנת 1950 שב לישראל ופתח משרד עורכי דין שלו סניף בנצרת וסניף בחיפה. [5]
בין 1951 ל-1953 הופיע כמה פעמים בעתירות לבג"ץ ובערעורים פליליים בבית המשפט העליון. כמה ידיעות עיתונאיות מאותה תקופה מתעדות את פעילותו בעריכת דין עם התמחות במשפט פלילי בערכאות נמוכות, והופעה בפני בתי דין צבאיים בעבירות "ביטחוניות". [6]
ב-1950 היה מעורב בעניין שבו הוכח כי אישר חתימות של לקוחותיו על ייפוי כוח ששימש אותו להגיש עתירה לבג"ץ בשמם, מבלי שלקוחות אלו הופיעו בפניו. התברר כי העותרים נכנסו לארץ באופן בלתי חוקי זמן מה לאחר התאריך המופיע על ייפוי הכוח [7]. אירוע זה הוביל לכך שהמועצה המשפטית פתחה בהליכים משפטיים [8]. אמנם יש תיעוד של הופעותיו בבתי משפט בשנים 1952 ו-1953, אך בעיתונות דווח כי רישיונו לעריכת דין נשלל בגלל זיוף בעקבות העתירה הנזכרת לבג"ץ. [9]
ב-1953 עזב את ישראל ועבר לממלכת ירדן, שם פתח בקריירה פוליטית. בין היתר שימש שגריר ירדן בלוב [10]. משרד עורכי הדין שייסד בעמאן עודו פעיל ונחשב למשרד עורכי דין מוביל במדינה.
עלי שריף זועבי הלך לבית עולמו בעמאן בשנת 2007. [11]
מקורות
*ביוגרפיה זו נכתבה על ידי ד"ר גל אמיר וד"ר נעמה בן זאב, כחלק מפרויקט מחקר עורכי הדין הפלסטינים בשנים הראשונות של המדינה שמומן על ידי הקרן הישראלית למדע, מחקר מס' 1831/18. כל הזכויות שמורות לד"ר אמיר וד"ר בן זאב.
http://www.zubilaw.com/profile.php [1]
Palestine Gazette 1297, Nov. 4, 1943, 992 [2]
[3] למשל מקרה ג'ראר, תיק פשע קשה העוסק בחטיפה, שבו ייצג זועבי את הנאשמים בבית המשפט העליון CRA 45/47 Jarrar v. Att. Gen. 14 PLR 362 (1947).
[4] סיף אל-דין אל-זעבי, שאהד עיאן: מד'כראת (שפרעם: דאר אל-משרק לל-תרג'מה ואל-טבאעה ואל-נשר, 1987) ,עמ' 19. לטענת עאדל מנאע, נעצר רק בשל כך שדיבר בגנות כיבושה של נצרת, סיפוחה לישראל, והשתת ממשל צבאי על תושביה. עאדל מנאע נכבה והישרדות – סיפורם של הפלסטינים שנותרו בחיפה ובגליל 1956-1914 73 (2017).
[5] "עו"ד ערבי מחיפה הוזמן לירדן" דבר 3.7.1953. על פי נייר המכתבים שלו (שנשמר במסמכי בג"ץ 185/51) היה בעל משרד בנצרת ומשרד בחיפה.
[6] לדוגמה: "שני ערבים הובאו בפני בית דין צבאי באשמת החזקת שמונה ארגזי תחמושת". הארץ(27.5.1951) עמ' 4.
[7] בג"ץ 185/51 רחמן נ' שר הפנים פ"ד ה 1273 (1951).
[8] "מכתב המועצה המשפטית לעו"ד זועבי" הצופה (8.11.1951) עמ' .2
[9] "עו"ד ערבי מחיפה הוזמן לירדן" דבר 3.7.1953.
[10] "איש נצרת לשעבר ציר ירדן בלוב" על המשמר 17.4.1957 עמ' 1.
פסקי דין
כתביו/ה
מחקר אודותיו/ה
אזכורים
מסמכים נוספים